ÎNVĂȚAREA ȘI MEMORIA

Există două forme de învățare:

1. Învățarea IMPLICITĂ
2. Învățarea EXPLICITĂ

Ingredientele învățării sunt în esență trei:

1. Experiența
2. Instrucțiunile
3. Explicațiile

ÎNVĂȚAREA

- Învățarea implicită: inconștientă, înnăscută
  - nu necesită instrucțiuni
  - se bazează pe experiență
  - urmează calea dorsală
  - utilizează sistemul de memorie procedurală implicită

- Învățarea explicită: voluntară
  - se bazează pe instrucțiuni
  - urmează calea ventrală
  - utilizează sistemul de memorie declarativă explicită

 ÎNVĂȚAREA IMPLICITĂ

Mecanismele înnăscute de recunoaștere, acumulare și categorizare înregistrează urmele fiecărei experiențe, le acumulează progresiv, le întăresc dacă au fost întâlnite anterior, le clasifică ca fiind deja cunoscute sau noi și, în final, le categorizează.

Neuroștiințele definesc acest ansamblu de mecanisme înnăscute ca activitate computațională, mecanism care ne permite să păstrăm urma stimulilor și să căutăm constante și diferențe, construind categorii care sunt precursorii conceptelor.

ÎNVĂȚAREA EXPLICITĂ

- Este voluntară și necesită:
  - instrucțiuni
  - explicații
- Această formă de învățare necesită o anumită maturizare a proceselor de înțelegere a limbajului și memoriei, neapărând înainte de 4 ani.
- De asemenea, învățarea explicită necesită repetiție, exercițiu, mecanismul acumulării.

- Cele două forme de învățare, implicită și explicită, de obicei interacționează între ele (cu excepția cazurilor persoanelor cu tulburări de limbaj și de învățare).
- Dacă această interacțiune nu are loc, învățările explicite-școlare rămân doar memorare pură și, prin urmare, sunt expuse uitării.

ȘCOALA ȘI ÎNVĂȚAREA EXPLICITĂ

- Școala se axează mult pe învățarea explicită, bazată pe instrucțiuni.
- De ce nu își amintesc DSA instrucțiunile?
  - Pentru că instrucțiunile funcționează dacă sistemul de memorie procedurală - Învățarea implicită funcționează bine.
  - La ei, acest sistem este DEFICITAR, nu pentru că nu ar avea memoria pe termen lung, ci pentru că au dificultăți în a lega informațiile. Însă, memoria are nevoie de rețele de informații, nu de fragmente de informații.

 MEMORIA

Capacitatea creierului de a păstra informații pe termen scurt și lung, care necesită un proces de:
- Codificare
- Stocare/reținere
- Recuperare: recunoaștere/reamintire

STRUCTURA MEMORIEI UMANE

Memoria umană are o natură polisemantică, în sensul că este constituită din diverse sisteme, fiecare activând o serie de rețele cerebrale care desfășoară procese mnemonice specifice.

PRIMING

Sistem mnemonic inconștient care permite unui stimul, la care am fost expuși o primă dată, să fie recunoscut ulterior fără conștientizare.

 MEMORIA PROCEDURALĂ IMPLICITĂ

Calea dorsală supraveghează:
- memoria implicită-procedurală, care este asociată cu:
  - mișcarea
  - reprezentarea spațială
  - orientarea stânga-dreapta
  - controlul ochilor și brațelor
  - secvențialitatea

 MEMORIA DECLARATIVĂ

Calea ventrală supraveghează memoria explicită-declarativă, care regulează:
- imaginile mentale
- caracteristicile formelor
- culorile
- declarativă, pentru că include cunoștințe care pot fi declarate verbal sau sub formă de imagini mentale

 MEMORIA PE TERMEN SCURT

Neuroștiințele ne spun că aceasta este partea de memorie capabilă să păstreze o cantitate mică de informații, numită "span de memorie".
- Păstrează în medie între 5 și 9 elemente pentru aproximativ 2 secunde.
- Capacitatea de stocare a memoriei pe termen scurt nu este ușor de modificat; unii spun că NU ESTE MODIFICABILĂ.

 MEMORIA DE LUCRU

Este capacitatea de a menține și manipula informațiile (conținute în memoria pe termen scurt) pentru o perioadă scurtă de timp.
- menține și prelucrează informațiile în timpul executării sarcinilor cognitive.
- Persoanele cu probleme de memorie de lucru nu reușesc să mențină atenția pe termen lung, deoarece intră în suprasarcină cognitivă.

Memoria de lucru este implicată în:
- recuperarea informațiilor din memoria pe termen lung
- organizarea discursului (când trebuie găsite cuvintele potrivite și organizate eficient)
- recuperarea lexicală
- organizarea sintactică
- înțelegerea textului (conexiuni)
- raționamentul matematic-aritmetic

 SUPRASARCINA MEMORIEI DE LUCRU

- tinde să șteargă informațiile, nu să le păstreze
- tinde să facă să se piardă atenția
- O compromitere în acest domeniu se întâlnește frecvent la:
  - persoane cu tulburări de atenție
  - persoane cu DSA

 DIFICULTĂȚI ÎNTÂLNITE

- Dificultăți în menținerea atenției
- Dificultăți în planificarea timpului
- Dificultăți în finalizarea activităților
- Dificultăți în desfășurarea autonomă a sarcinilor
- Dificultăți în urmarea instrucțiunilor
- Dificultăți în combinarea stocării și procesării informațiilor
- Dificultăți în monitorizarea activității (unde mă aflu?)
- Dificultăți în autocorectare
- Dificultăți în a lucra singur

 CONSECINȚE

- Pierderea atenției
- Mind wandering (vagabondarea minții)
- Interacțiune redusă în grup
- Dificultăți în relațiile cu colegii
- Eșec în activitățile școlare, datorită suprasolicitării memoriei de lucru în activitățile de învățare structurate

 PRINCIPII DE INTERVENȚIE

- Recunoașterea ineficienței memoriei de lucru
- Urmărirea mai atentă a copiilor
- Evaluarea încărcărilor memoriei
- Reducerea încărcărilor memoriei
- Repetarea informațiilor importante
- Încurajarea utilizării suporturilor pentru memorie
- Sugestii pentru copii privind strategiile de susținere a memoriei

INDICAȚII PENTRU DSA

- Înțelegerea tulburării și a originii sale;
- Stabilirea unor așteptări corecte în raport cu potențialul copilului;
- Furnizarea de obiective clare și personalizate de învățare;
- Dispensarea de performanțe nerelevante pentru copil;
- Furnizarea de sarcini cu aplicabilitate autentică dincolo de școală (familiaritate);
- Valorificarea cunoștințelor și abilităților deja deținute de copilul cu DSA și conștientizarea acestora;
- Stimularea colaborării și participării;
- Oferirea de feedback punctual, frecvent și pertinent.

Da: Giacomo Stella - Universitatea de Modena și Reggio Emilia